Kosmologista argumenttia löytyy monessa eri muodossa, värissä ja maussa, mutta tavallisesti idea on, että maailmankaikkeuden olemassaolo tarvitsee selityksen ja Jumalaa esitetään parhaaksi selitykseksi. Ehkä suosituin versio nykypäivän kristittyjen filosofien keskuudessa on ns. Kalam-versio, jonka premissit menevät seuraavasti: 

1. Kaikki minkä olemassaololla on alku, tarvitsee olemassaololleen aiheuttajan. 
2. Maailmankaikkeuden olemassaololla on alku. 
3. Siksi, maailmankaikkeuden olemassaolo tarvitsee aiheuttajan. 

1. premissiä voidaan pitää intuitiivisesti sen verran selvänä, että se ei kaipaa kovin suuria perusteluja. Toki tätä voidaan kritisoida esim. esittämällä "tyhjästä" syntyvien virtuaalihiukkasten kumoavan tämän periaatteen, mutta itse asiassahan virtuaalihiukkaset eivät synny tyhjästä, vaan kyseessä on energian muuntuminen väliakaisesti aineelliseen muotoon. Tämä premissi ei ehkä nykypäivän kvanttifysiikan valossa ole aivan niin itsestäänselvyys kuin aikaisemmin, mutta uskoakseni on vähintäänkin rationaalisempaa pitää totena sitä kuin sen negaatiota. 

2. premissin tueksi on esitetty mm. äärettömän menneisyyden sisältämiä ongelmia ja paradokseja, sekä tieteellisemmistä perusteista mm. standardiin alkuräjähdysteoriaan sisältyvä ajan, avaruuden, materian ja energian synty vajaat 14 miljardia vuotta sitten, sekä entropian kasvu suljetussa järjestelmässä. Jälleen, varmasti näille löytyy myös perusteltua kritiikkiä, mutta kaiken nykytietämyksen valossa lienee vähintäänkin perustellumpaa uskoa maailmankaikkeuden olemassaololla olevan alku, kuin uskoa että näin ei ole. 

Näistä kahdesta premissistä seuraa, että maailmankaikkeuden olemassaolo tarvitsee aiheuttajan. Ajan, avaruuden, materian ja energian synnyn aiheuttajan täytyy itse olla ajan ja avaruuden "ulkopuolinen" (eli ajaton ja nonspatiaalinen), sekä aineeton, muuttumaton ja sillä itsellään ei voi olla alkua. Nämä kaikki ovat juuri samoja ominaisuuksia, mitä Jumalakäsitteeseen sisältyy. 

Kalam-versio ei kuitenkaan ole ainoa käytössä oleva kosmologinen argumentti, kuten jo todettu. Jo pelkkä maailmankaikkeuden olemassaolo, jopa ottamatta kantaa siihen, onko se ikuinen vai ei, onko se osa laajempaa multiversumia, syklistä mallia tms. voidaan ihan perustellusti nähdä asiana joka vaatii selityksen. Tässä tuleekin ensimmäistä kertaa puheeksi teistisen argumentoinnin kannalta tärkeä seikka, eli Jumalahypoteesin yksinkertaisuus ja selitysvoima. Kuten esim. Richard Swinburne on esittänyt, niin Jumala-käsite on normaalien selitykselle asetettavien kriteerien valossa erittäin hyvä selittävä hypoteesi. Monimutkaiset ilmiöt pyritään selittämään yksinkertaisemmilla. Jos hypoteesi sisältää mahdollisimman vähän ja mahdollisimman yksinkertaisia entiteettejä sekä on selitysvoimainen, niin kyseessä on hyvä selitys. Jumalahypoteesi on yksinkertainen, koska siihen kuuluu vain yksi entiteetti joka on ominaisuuksiltaan yksinkertainen. (Tiedoiltaan ja kyvyiltään rajoittamaton persoonallinen voima.) Jumalahypoteesi on selitysvoimainen, koska se antaa selityksen monille inhimillisen tiedon ja kokemuksen alueille. Tässä selityksessä kaikki havaittava todellisuus selittyy viime kädessä tällä yhdellä yksinkertaisella ja selitysvoimaisella postulaatilla. 

Teleologinen argumentti on myös saanut monta erilaista muotoa. Mainitsemisen arvoisia ovat mielestäni ainakin maailmankaikkeuden yleiseen säännönmukaisuuteen, yhtenäisyyteen ja ymmärrettävyyteen vetoava argumentti, sekä pidemmälle fysiikan ja astronomian yksityiskohtiin pureutuva argumentti, jossa vedotaan elämän olemassaolon ja kehityksen sallivien olosuhteiden vaatimaan ilmeiseen luonnonvakioiden "hienosäädön" tarpeeseen. Se että universumi on on säännönmukainen ja monimutkaisen älyllisen elämän salliva, on asia joka vaatii selitystä. Jumalahypoteesi tarjoaa selityksen. Vaihtoehtoisia selityksiä voidaan toki yrittää tarjota, mutta pelkästään se että havaitut maailmankaikkeuden ominaisuudet on mahdollista yrittää selittää ilman Jumalaa, ei yksinään oikeuta päättelemään, että jumalahypoteesi ei olisi paras selitys. Tässä on syytä huomata, että kyseessä ei tarvitse edes olla mikään teistinen luonnontiede, joka loukkaa metodologista naturalismia, vaan jumala-selitys voidaan muotoilla filosofiseksi selitykseksi joka täydentää luonnontieteellistä selitystä, ottaen kantaa ennen kaikkea asioihin jotka ovat määritelmällisesti luonnontieteen ulkopuolella. Esim. jos maailmankaikkeuden sisältämälle järjestykselle annettu tieteellinen selitys on jotkin perustavan tason fysiikan lait, niin edelleen voidaan väittää että tällaisten lakien olemassaolo selittyy paremmin jumalahypoteesilla kuin pelkkänä "kylmänä faktana" jolle ei muuta selitystä ole. Se että onko asia näin, on filosofian eikä luonnontieteen piiriin kuuluva kysymys. Siksi tieteen metodologinen naturalismi ei tarjoa turvaa ateistille tämän kysymyksen esittämisen tarpeelta. 

Moraalinen argumentti voidaan myös muotoilla monella eri tavalla, mutta mielestäni ehkä paras versio siitä on seuraava: 

1. Jos Jumalaa ei ole olemassa, niin objektiivisia moraaliarvoja ei ole olemassa. 
2. Objektiiviset moraaliarvot ovat olemassa. 
3. Näinollen Jumala on olemassa. 

1. premissi on melko selvästi tosi. Objektiivisia moraaliarvoja, eli arvoja jotka ovat aidosti sitovia ja velvoittavia, riippumatta ihmisten subjektiivisista mielipiteistä, ei voida uskottavasti selittää ateistisen naturalismin puitteissa. Jos tällaiset moraaliarvot siis ovat olemassa, ne edellyttävät teististä selitystä. 
2. premissi onkin luultavasti tämän argumentin oleellisin. Sitä ei voida millään lailla aukottomasti todistaa, mutta aika laajasti ihmisten moraalinen kokemus ja intuitio puhuvat sen puolesta, että on olemassa jotain objektiivisesti oikeaa ja väärää. Esim. syyttömien ihmisten massamurha, pikkuvauvan kiduttaminen huvin vuoksi jne. ovat aidosti, objektiivisesti väärin, riippumatta siitä vaikka ihminen pitäisi sellaista oikeana. Natsien harjoittama juutalaisten joukkotuho ei olisi yhtään vähemmän väärin, vaikka he olisivat onnistuneet voittamaan toisen maailmansodan ja vähitellen aivopesemään koko ihmiskunnan ajattelemaan että se ei ollut lainkaan väärin. Tyypillisesti ateisti kuitenkin kieltää moraaliarvojen objektiivisuuden, selittäen moraalin vain lajin ja yhteisön kehityksen tuotteiksi ja yhteiskunnan konventioiksi. Jos ihminen kuitenkin ajattelee, että aidosti objektiiviset moraaliarvot ovat olemassa, kuten kokemuksemme perusteella vaikuttaisi olevan, niin silloin hänellä on syytä uskoa myös Jumalan olevan olemassa objektiivisten moraaliarvojen perustana. Tästä aiheesta olen aiemmin käynyt Repen kanssa tällä foorumilla pitkän ja perusteellisen keskustelun, jonka lopputulos oli, tuskin kovin yllättävästi, yksimielisyys siitä että olemme eri mieltä.  

Tässä oli kolme argumenttia, joilla itse uskon olevan kohtuullisen hyvä todistusvoima, varsinkin kumulatiivisena kokonaisuutena. Toki on monia muitakin argumentteja joita voisi mainita, kuten ontologinen argumentti joka pyrkii osoittamaan a priori jo Jumalan käsitteen perusteella Jumalan olemassaolon, sekä ihmisen sielun olemassaoloa (ja siten epäsuorasti Jumalan olemassaoloa) perusteleva (noöloginen-?) argumentti, uskonnollisiin kokemuksiin vetoava argumentti, riittävän hyvin todistettavissa oleviin ihmeisiin vetoava argumentti sekä useita muita. (Alvin Plantinga on käsitellyt eräällä luennollaan pintapuolisesti reilut parikymmentä teististä argumenttia ja jopa häneltä taisi jäädä muutamia mainitsemisen arvoisia pois.) 

Vaikka tiedän, että kaikkia teistisiä argumentteja kohtaan voidaan esittää perusteltua kritiikkiä, niin mielestäni tämä kritiikki ei kuitenkaan ole riittävän vahvaa poistamaan argumenttien yhteistä kumulatiivista voimaa, vaikka saattaa hyvin olla mahdollista että yksikään niistä ei yksinään riittäisi tekemään Jumalan olemassaolosta todennäköisempää kuin olemattomuudesta. Varsinkin ellei ateismille löydy riittäviä positiivisia syitä (ja olen siinä käsityksessä ettei tällaisia ole, vaikka niitä on kautta historian kovasti mutta huonolla menestyksellä yritetty tarjota), pidän teismiä rationaalisempana maailmankatsomuksena kuin ateismia.

Voiko Jumala luoda niin suuren kiven, ettei jaksa itse sitä nostaa?

Kivi joka on niin suuri, ettei kaikkivaltias jaksa sitä nostaa, on käsitteellinen ristiriita ja siten sellaisen olemassaolo on looginen mahdottomuus. Kaikkivaltius ei tarkoita kykyä tehdä loogisesti mahdotonta. Jos kuitenkin väität, että kaikkivaltiuteen kuuluu myös kyky tehdä loogisia ristiriitaisuuksia, niin eihän tässä silloinkaan ole ongelmaa. Siinä tapauksessa Jumala pystyy luomaan niin suuren kiven ettei jaksa sitä itse nostaa, mutta silti jaksaa nostaa sen itse. Tässä on looginen ristiriita, mutta ei se mitään. Itsehän vaadit että kaikkivaltiaan määritelmään sisällytetään kyky tehdä myös sellaista, mikä on loogisesti ristiriitaista/mahdotonta. 

Onko joulupukkia olemassa?

Santaklausismilta ei pelkästään puutu positiiviset todisteet, vaan sitä vastaan on vahvoja todisteita. Joulupukki, sillä tavalla kuin hänet normaalisti määritellään, on fysikaalinen mahdottomuus. Yksi ihminen ei ehdi käydä jouluaaton aikana maailman tai edes kristittyjen maiden jokaisen lapsiperheen kodissa, puhumattakaan siitä että voisi tuoda mukanaan heille kaikille lahjoja. Koska Joulupukin määritelmään kuuluu fysikaalisuus, niin se ettei hänestä ole tehty uskottavia havaintoja, on ristiriidassa hänen olemassaolonsa kanssa. Jumala ei ole fysikaalinen, joten hänen kohdallaan havaintojen puute ei aiheuta samanlaista ristiriitaa. Joo, Napapiirillä poiketessasi löydät toki "Joulupukin pajan", mutta jos vain rohkenet vetäistä pukkia parrasta, niin saat karun totuuden selville. Lisäksi joulupukki-käsitteen postulointi ei tuo mitään oleellista selitysvoimaa maailmankuvaan ja on vain yksittäinen ja merkityksetön uskomus, kun taas jumala-käsite luo perustan kokonaiselle maailmankatsomukselle ja tarjoaa selitysvoimaisen, havaittua todellisuutta yhtenäistävän ja laajasti inhimmillisen kokemuksen kanssa sopusoinnussa olevan käsityksen maailmasta. Ja vaikka et olisi erityisen vakuuttunut niistä argumenteista, mitä Jumalan olemassaolon puolesta on esitetty, niin et voine vakavissasi väittää, että "joulupukkiargumenttien" (onko sellaisia?) todistusvoima olisi samaa tasoa.

© Pate. Tekstit poimittu asianomaisen luvalla keskustelufoorumilta.